Svensk Text: Group Greenock De Oberoende Översättarna.
Mina föräldrar föddes rika. Gamla pengar, blått blod, omtyckta i societeten.
Hoppas ni på en pojke eller flicka?
De har varit värdar för kungar och drottningar och andra makthavare-
-så var de vana att läsa om sig själv i tabloidpressen.
Så de välkomnade uppmärksamheten...
...i vad som skulle bli deras livs lyckligaste dag.
- Håll ut älskling, du klarar det. - Jag måste spy.
Men enligt en lokal legend vilade det en förbannelse över familjen Wilhern.
När min farfars farfars farfar, Ralph...
...hade en flirt med en tjänsteflicka, Clara. Som snart åt för två.
När han berättade för familjen att han tänkte gifta sig med Clara-
-insåg han hur dum han hade varit.
Clara var, trots allt, bara en tjänsteflicka, som lätt fick utslag.
Sir Ralph gifte sig med en mer passande flicka. Och Clara föll ut från ett stup.
Samma natt visade sig Claras mamma, staden häxa, på Wilherns gård-
-besluten att låta dessa blåblodiga människor smaka på sin egen medicin.
Hon spridde djurinälvor och befallde att nästa Wilhernflicka skulle bli en gris.
Bara när en av er sort accepterar dottern, kommer förbannelsen att brytas.
Tiden gick...
...och turligt nog födde de fem nästa Wilhernfruarna söner.
Som uppfostrade sina söner, som uppfostrade sina söner.
Till sist så födde Ella och Leonard Hugh Wilhern en dotter.
Ett århundrade av oro för ingenting. Men det är klart, vad de inte visste-
-då var att Ella faktiskt inte fött en Wilhern. Hon hade fött en... Jones.
Vilket betyder att den första Wilhernflickan...
...var jag.
Penelope. Kära, söta Penelope.
Jag hade gett upp allt hopp om att hitta en kvinna som verkligen förstår mig.
Jag hade gett upp allt hopp tills jag träffade dig.
- Jag visste det. Han är det. - Han kan mycket väl vara det.
Du förstår... Liksom du har jag känt mig instängd hela mitt liv.
Verkligen? Av vad?
- Ditt vackra utseende och ditt namn? - Ja, exakt.
- Ingen verkar kunna se förbi det. - Ingen. Och Penelope...
Kära, söta Penelope... Förbannelse eller ej-
-om jag är mer än mitt namn och ansikte, så är väl du också mer än ditt?
Släpp in mig.
Penelope, släpp in mig.
Nej!
Vad...? Hjälp mig! Hjälp mig!
Hon är en gris! Hon är en mördargris! Hjälp mig!
- Varför Penelope? Varför? - Det var inte jag som sprang mamma.
Självklart flyr de när du hoppar fram så där.
Tror du jag visade födelsemärket på första träffen med din far? Nej kära du.
- Jag väntade tills vi hade gift oss. - Jag visade honom mitt ansikte.
Mamma.
Älskling.
- Han gillade verkligen dig. - Nej, det gjorde han verkligen inte.
Han gillade inte din näsa, det var det han inte gillade. Du är inte din näsa.
- Men det... det är min näsa. - Nej! Den är din gamle farfars näsa.
Han gjorde det här mot dig... mot oss.
Du är inte din näsa. Du är inte du. Du är, du är...
...någon annan inuti som väntar på att komma ut.
Jag har blivit påminde genom åren att jag inte är ända offret av förbannelsen.
Till att börja med så blev Ellas otrohet känd i och med min födelse.
Fan ta dig, Ella!
Trots det så led ingen mer än min mamma.
- Sånt här händer hela tiden. - För vilka?
Visste du att vissa barn föds med gälar? Gälar, älskling, som på fiskar.
Så, kan du skära bort den?
Karotidartären verkar gå rätt igenom näsan. Eller "trynet" i det här fallet.
Vilket gör det omöjligt att ta bort den.
Karo... karo... Vad är det? Vad är det han säger Franklin? Vad säger han?
Hon skulle dö älskling. Han säger att hon skulle dö.
- Jag är ledsen. Trynet blir kvar. - Du...
Det kan inte vara sant.
Mamma menade väl, det gjorde hon alltid. Hon gjorde allt för att skydda mig.
Först från reportrar.
Aj, mitt öga!
Men när folket krävde att få se ansiktet som orsakat så mycket besvär-
-gjorde min mamma vad alla mödrar skulle gjort. Hon sa att jag dött.
Och kremerade mig.
Nu när folket sörjde min tragiska död och jag undangömd från omvärlden-
Nu behövde hon bara skydda mig från pappa. Han gillade den nya frukosten.
- Varför kan jag inte få bacon? - För att du älskar gröt.
Nej, jag älskar bacon.
Och från den okänslige butlern Jake.
Den här lilla grisen stannade hemma. Den här lilla grisen åt rostbiff...
Hallå Jake! Sluta!
Och ibland fick hon skydda mig från mig själv.
Så jag lekte för det mesta i mitt rum... Där jag skaffade egna vänner.
Och lärde mig att underhålla mig själv.
Medan min mamma använde varje vaken stund till att förbereda mig.
Förbereda mig till att bli en brud till den man som skulle bryta förbannelsen.
Sen på min artonde födelsedag hyrde hon Wanda, vars datingföretag-
-hade de bästa blåbloden. I hopp om att hitta en. En som jag.
Som skulle bryta förbannelsen genom att acceptera mig som jag är.
Hejsan.
Efter de hade gått blev de inbjudna till huset igen.
Där de fick skriva på en tystnadsplikt. Och så höll det på.
Det var bara en tidsfråga innan min mamma gjorde vissa förändringar.
Okrossbart glas... och löparskor till Jake.
- Så du förstår, idag... - Hon är en gris!
...var som alla andra dagar. Förutom...
Jag hann inte fånga honom.
Jag visste det! Jag har ju sagt att de skulle skriva under innan de såg henne.
- Oroa dig inte. Vi fångar honom. - Det är bäst det.
- Ett tryne? - Ja.
Och huggtänder.
Jag vet vad jag såg, okej? Ska du arrestera henne eller inte?
På vilka grunder? För att hon är ful? Skulle det vara straffbart skulle-
-jag få arrestera halva staden. - Ja hur du tänker. De är en bra familj.
Det är vad jag tänkte. När Penelope berättade om förbannelsen trodde jag-
-att hon menade det bildligt. Men det är det inte. Och de är inte en bra familj.
Jag säger ju att om jag inte hade hunnit ut där ifrån som jag gjorde-
-skulle det där monstret ätit mig levande. - Det räcker. Du får stanna över natten.
Mig? Nej, du förstår inte. Jag har kommit hit för att anmäla henne.
- Var inte det där en Vanderman? - Jo, Edward. Han är galen.
Det där är kanske han... Nej.
Vet du vad jag tror? Att Edward borde varit hemma vid det här laget, eller?
Hallå? Kan någon ringa min mamma?
Upp och hoppa.
Vakna, vakna.
Kom nu älskling. Vi ska flytta.
- Franklin? - Mamma? Vad händer?
- Ska vi flytta? - Ja.
Var är Larry Bonsa?
Vakter.
- Stackars Edward. Jag visste ingenting. - Nej, inte det.
Hallucinationer om en flicka med ett grisansikte.
Du vet vem de pratar om, eller hur?
Jag vet inte jag. Det kan vara vilken kvinna som helst i den här staden.
Jag är nästa som blir ordförande i styrelsen. Vet du vad det här gör mig?
- Vad min pappa kommer göra med mig? - Det är ju inte riktigt mitt problem.
Jag är inte någon idiot... eller? Nej.
Antingen skriver du en dementi-
-eller så, gud hjälpe, ska jag slita ut dina inälvor, en efter en.
Vakter.
Det blir som för 25 år igen. Reportrar över allt. Penelope kommer avslöjas.
Vilka chanser har vi då?
Vi kan flytta till havet. Eller Frankrike.
- Du kan öva på din franska där. - Jag kan öva på min franska där.
Merci. Bonjour. Je suis Penelope.
Strunta i det. Jag överreagerade. - Wanda. Wanda!
Jag kräver en dementi. Du har förstört mitt liv.
Jag säger ju att hon var en gris!
Hon hade ett tryne i ansiktet och jag är inte galen. Varför tror ni mig inte?
Vänta, stanna där Viktor.
Han är här med mig.
Är jag?
- Först har vi Hubert Strauss. - Bra. Vem mer?
-Beaux, Jack Uppskäraren. - Kanon. Vilka mer?
- Varför kan du inte lita på mig? - Låt oss prata om hemgiften.
- Jag tycker att vi ska dubbla den. - Varför skulle de stanna för det?
- Ja, men den attityden... - Ja, det är min attityd det hänger på.
Den här killen har potential.
Jag vet att han kommer titta på henne. Vad tror du om den här? Gillar du honom?
Älskling.
Jag vet. Det är inte mitt ansikte. Det är min farfars farfars fars ansikte.
- Och jag är inte honom. - Glöm aldrig det.
Jag gav mitt högra öga för den där storyn.
Och jag fick ingenting för det. Den där kvinnan ger mig mardrömmar fortfarande.
- Jag trodde inte att du såg henne? - Nej inte Penelope. Hennes mamma.
Jag såg bara en skymt av bäbisen. Jag trodde att min hjärna lurade mig.
- Tack och lov att någon tror på mig. - Det gör inte någon av oss någon nytta.
Vi behöver bevis för att rentvå våra namn.
- Tror du att du kan gå in dit igen? - Jag vet... jag vet inte.
Jag menar...
- Är du säker? Jag behöver bara en bild. - Nej. Jag går inte tillbaks dit!
Okej.
Vi får hitta någon som kan. Anmäla dem med firman som skickade dig.
De ser bara ärvda pengar, blåblodiga. Det är vad förbannelsen handlar om.
- Vi hittar inga såna att hjälpa oss. - Men fattiga blåblodiga vill.
- Check. - Jag satsar.
- Bara att betala, förlorare. - Skit också.
- Spelar Maxwell Campion här ikväll? - Där är han. Pokerbord nummer fem.
Hallå, du vänta.
- Känner jag dig? - Nej, men jag känner dig.
Det verkar som om du har spelat bort din familjs förmögenhet på några år.
- Lyssna på mig. Du kommer tjäna på det. - Du har hittat fel kille.
Är din tid värd femtusen spänn?
En signatur på sista sidan. Vanlig tystnadsplikt, ingen säger något.
- Hur ful är den är tjejen? - Jag tror en ung dam väntar på er.
Den här killen ödslar min tid.
Han är här.
- Hallå. Ledsen att jag är lite sen. - Okej. Av med jackan.
Okej... Lyssnar du på mig? Kameran sitter i slaget. Avtryckaren i ärmen.
Den sitter bra på dig. För att ta en bild höjer du bara en arm, vilken som.
Inte nu.
- Var du tvungen att spela hela natten? - Ja. Är jag klar?
Ja. Du kan gå.
- Ingen fara, jag tar upp det. - Och du är?
Jag är Max Campion, och firman skickade mig.
- Okej. Campion. - Här har du. Fan.
Fan.
Okej älskling, vi har gjort som du ville. Alla är i annexet. Allihop.
Men jag förstår inte varför du gör det.
Jag har ju sagt att det är lättare att sortera ut de som inte gillar mig.
Hej, jag är Penelope. Du måste vara...
...sena till téet?
Jake!
De är ute, de springer... Alla har sett henne.
- Vart är Max? Edward, kan du se Max? - Jag ser inte Max. Han är inte där.
Hur kunde du? Och nu ska du bara vara ännu mer svinig?
Det har någon reda gjort för mig. Det var det sista flingorna.
Vart är ditt kreditkort? Jag ska till affären.
- Vill du ha flingor skickar jag Jake. - Jag är gammal nog att handla själv.
- Köp cigaretter till mig. - Bara en pojke Penelope, bara en.
Han kommer också fly. De gör de alltid, varför kan du inte acceptera det?
I sju år har jag sett dem fly. Förstår du hur det får mig att känna mig?
- Förlåt, men vi kan bara inte sluta. - Jo det kan vi, för-
-hur gärna jag vill tro att det finns en man där ute som inte flyr från mig-
-en man som, som...
Tack käre gud!
- Såg han? - Det måste han gjort. Vem är han?
- Vem bryr sig! Gå bara! - Ja, gå!
Fan också.
- Är du kvar här? Såg du? - Såg?
- Du såg inte? Gjorde du? - Jag gjorde inte? Gjorde vad?
Driv inte med mig. Varför är du kvar här?
- Fortfarande? - Okej då, varför är du här?
- Jag är ledsen. Ska jag gå? - Nej.
- Gillar du George Rockham? - Vem?
Boken du har i din kavaj.
Du såg det va?
- Ja, det är en bra bok. - Du har alltså läst den?
Jag trodde det där var enda exemplaret.
Vet du? Jag hade tänkt läsa den, men den fanns aldrig på biblioteket.
Jag såg att det var första upplagan och tänkte att den måste vara värd något.
- Så du tänkte stjäla den? - Ja, jag tänkte stjäla den.
Du gillar alltså pengar?
Jag gillar pengar mycket. Men de verkar inte tycka så bra om mig.
- Det var kanske inte menat så. - Så långt skulle jag inte gå. Ta i trä.
Det finns 326 förstaupplagor där inne. Av dem är över 300 värda mer än 50,000.
Något dussin är värda över 25,000. Det finns bara en som är värd under 100.
En liten novell, skriven av en okänd som aldrig åstakomm någonting.
- Det säger du. Under hundra? - Jag är rädd för det.
- Jag tror att det är dags för... - Men det är din favorit ändå?
- Jag sa "det är din favorit ändå"? - Jag hörde vad du sa.
Översta hyllan, tredje från vänster. "Moby Dick". Det är en förstaupplaga.
Vänta tills jag gått. De ser dig annars.
Ser mig?
Vad?
Hallå?
Nu fick jag dig!
Inte?
Penelope?
- Kommer du tillbaks imorgon? - Jag visste det. Jag visste du var där.
Ja.
- Han kommer tillbaks. - Det gör han.
- Jag tog det inte. - Hur kunde du inte ta det, hälften...
Lugn. Jag ska tillbaks imorgon.
- Aj! Dörr. - Det är bäst det. - Vi ses imorgon.
Bäst det.
Vad är det, hjärtat?
Jag trodde han visste, men det står ju här.
Ändå valde han den. Av de 2000 som inte är dina favoriter valde han den som är.
Okej. Okej.
Spelar du?
- Jag önskar du kunde sluta med det där. - Spelar du? På grodan?
- Nej, men jag har tänkt att börja. - Men du spelar på något.
- Vad får dig att säga det? - Vad spelar du?
Gissa.
- Är det här verkligen nödvändigt? - Hon ska hitta hans instrument.
Är inte det något man ska göra själv?
Spelar du ens på den där?
Okej, det är inte kontrabas. Prova trummorna. Trummorna.
Okej, nej nej nej. Inte mer trummor.
Inte trummor, det är inte trummor...
- Saxofon! - Vill du ha sax?
- Sluta, det räcker! Sluta! - Inte? Okej.
Spela gitarr. Gitarren. Det måste vara gitarren.
Jag tror inte det är så man spelar på gitarren.
Okej, sluta, sluta. Sluta! Snälla, sluta, sluta.
Herre gud. Det där var hemskt.
Alla vinkar till Penelope och bugar, okej? Och buga.
Ni killar, ni var fantastiska. Kom hit. Tack så mycket för...
- Vänta, jag har inte gissat färdigt än. - Nog om mig nu. Vad spelar du?
- Du vill bli en hortikulturvaddå? - En hortikultrist.
- Du vet, en som jobbar med plantor. - Okej.
- Vad är det som är så kul? - Jag tänkte dig mer som en polis.
- Du verkar kunna det här med förhör. - Håll tyst, det är ditt drag.
- Jag dödar ju henne om du gör så där. - Tänk om jag ber dig att inte göra det?
Jag skulle ändå döda henne. Du ber mig mer eller mindre om det.
- Öl. Du har aldrig druckit en öl? - Jag har druckit öl.
Inte fatöl? Då har du aldrig druckit öl.
- Din springare kan inte gå så där. - Min springare? Okej.
Hur skulle det vara om du och jag drog ner till puben Cloverdilly nu?
- Puben Cloverdilly? - Bästa ölen och bästa bluesen i stan.
Tack, men senare kanske.
Kom igen Penelope.
Kom igen, du måste komma ut därifrån någon gång. Eller hur?
Vad är det du väntar på?
Vet du, sanningen är den att du... du går inte miste om så mycket.
- Cloverdilly låter som ett kul ställe. - Ja, men förutom det.
Och gatuförsäljarna? Jag har hört att man kan köpa rätt coola saker på gatan.
- Försäljarna är rätt coola dem med. - Och parken?
Parken är kanon. Jag brukade vara där varje helg.
Bara sitta på en bänk och skriva dumma kärlekssånger... Folk som tittar.
- Brukade? Gör du inte det längre? - Nej.
Vad gör du istället?
- Spöar dig i schack. - Jag sa ju att jag skulle döda henne.
- Så snart mina killar här sett vad... - Spelet är slut då, drottningen är död.
- Min kung är rätt så aktiv. - Är drottningen död är kungen värdelös.
- Varför är det så då? - Jag vet inte.
Han kanske är för deprimerad för att slåss. Han älskade henne verkligen.
Jag förstår det.
- Min drottning tar din. Schackmatt. - Du fick mig.
- Vad håller den här killen på med? - Slösar all min film.
Han gör det med flit. Han vill åt hemgiften.
Varför tar det sådan tid då? Hon visade sig själv för mig på en gång.
Vet du vad? Hon gillade nog dig mer.
Varför nöja sig med 5000 när du kan får tio gånger så mycket. Du kanske glömmer-
Jag har sett henne. Hon är grotesk. Jag menar inte-kyssbar-ful. Som en mardröm.
Lyssna, din lilla orm. Jag kan din typ, mammas bortskämda lilla pojke...
- Han slickade på mig. - Edward. Slicka inte på Max.
- Fatta att vi är lite misstänksamma. - Okej, hitta någon annan än mig då.
Okej, ge oss våra pengar tillbaks då.
Det börjar! Kommer du eller?
Jag har listat ut det. Piano. Du spelar piano. Jag sätter mitt liv på det.
Kom bara ihåg: spela inte med en spelare.
Har han bara den där kavajen?
Nej, det är ett B.
Ett B med höger hand.
Nej, höger hand.
Vänster hand är stilla och höger hand spelar ackorden.
- Ser du? - Ja, ja. Det var bättre.
- Jag är ett monster. - Nej, det är du inte. Penelope! Nej!
Stanna hos Max.
- Älskling, snälla, gör det inte... - Jag sa ju det! Jag sa ju det!
- Du sprang. Den här gången var det du. - Han sa "Fan".
Sen stod han bara där och stirrade. Ingen har bara stått still förut.
Om du bara ger den stackars pojken en chans att anpassa sig. Sätt dig själv...
- Jag sa ju åt dig att stanna hos honom! - Gjorde du? Det hörde jag inte.
När du sa "Stanna hos Max..." Du sa aldrig "Wanda, stanna hos honom".
- Jag sa ju det! - Förlåt, jag hörde dig inte.
- Mamma? - Ingen fara. Han har inte hunnit långt.
- Fick du det? - Ja, jag fick det.
Jag behövde den där bilden.
Hon är inte som ni sa. Låt henne vara.
Lemon?
- Vem är det där? - Nej! Stäng inte porten!
Jag har honom, jag har honom.
Penelope? Det är något som jag måste berätta för dig.
Nej, han är en spion. Han jobbar för Lemon.
- Han som tvingade mig begrava dig. - Du sa att jag var kremerad.
- Du gick just miste om en förmögenhet. - Vänta! Han är fortfarande en av er.
Han kan fortfarande bryta förbannelsen.
Max. Jag vet att du känner avsmak för det här ansiktet...
Jag skulle aldrig drömma om att be dig att acceptera det. Men det är inte jag.
Mitt riktiga jag finns här inne, väntar på att komma ut. Du kan få det att ske.
När förbannelsen är bruten är jag som alla andra.
Tänk om förbannelsen inte bryts. Tänk om den aldrig kan brytas?
Då tar jag livet av mig. Jag lovar. Jag lovar att jag gör det.
Gift dig med mig Max.
Gift dig med mig.
Jag kan inte.
- Försvinn! - Jag...
Okej, så här ska vi göra...
Jag kände smärtan av tusen krossade hjärtan.
Det här är inget vi inte varit med om förut. Vi kan göra det igen Penelope.
Jag ger aldrig upp älskling.
Aldrig Penelope.
Jag visste med hela mitt hjärta att hon menade det.
- Det har aldrig funnits någon garanti. - Det vet vi inte.
Vi har ägnat så mycket tid att förbereda henne på dagen då allt blir annorlunda-
-aldrig för att det inte blir så.
Vi ska kanske sluta försöka hitta en kille åt henne och... köpa en hund?
- Älskling? Är det du Penelope? - Ja. Jag ska bara ta lite choklad.
En hund.
Vad ska jag säga? Förlåt att du är fast med mig.
Jag är den skyldige. Jag är Wilhern. Jag vet det. Jag är förbannelsen!
Jag. Det är jag, jag, mig, jag.
Älskling! Jag tror att din pappa också kan behöva lite choklad.
Okej mamma.
Jag kan tänka mig en kopp också.
Penelope?
Hon har rymt.
- Hon kommer att ge sig på mig! - Du måste lugna ner dig Edward.
- Vad håller du på med? - Vi behöver hjälp. - Vår dotter saknas.
- Är du knäpp? Tänk om de hittar henne? - Men för guds skull Jessica!
Nu kan jag inte hålla mig länger. Följ med mig. Jag kan inte lämna dig här.
En gång i tiden, älskling, hade jag mer än gärna följt med dig, men inte nu.
- Mamma? - Var god dröj.
- Betalsamtal från Penelope... - Ja, vi accepterar.
Vad i helvete tänkte du med? Har någon sett dig än?
- Bra. Var är du? Vi hämtar dig. - Jag ville säga att jag älskar er...
- Hej då. - Nej, Penelope.
Vi vet i alla fall att hon är okej.
- Behöver du inte pinka eller nåt? - Nej älskling, det var du.
Jag kan checka in dig här borta.
- Kan jag få ett rum tack? - Inga problem. Rum 8 är ledigt.
- Tack så mycket. - Vill du inte ha rummet?
- Jo, jag vill ha det. - Kom hit då, så checkar jag in dig.
Tackar. Och hur vill du betala för rummet?
Tackar Jessica.
Det var allt för mig. Ny givare är på väg.
Näsborrarna är större. Mer... mer grisiga.
Grabbar, kom igen. Vi måste avsluta det här. Vi måste hinna till tryckeriet.
Kom nu, Mona Lisa...
- Din morgontidning, frun. - Tackar Jake.
Heliga Birgitta!
- Alla tror jag är galen pappa. - Och det här hjälper dig? Hur?
Du sa åt mig... Jag trodde det här skulle bevi...
- Försök komma ihåg att jag är sin son. - Det är just det jag försöker glömma.
Tackar frun. Mina herrar.
- Hur mår alla en fin dag som idag? - Jag trodde du gick hem.
Det gjorde jag. Sov åtta underbara timmar, fixa frukost åt ungarna-
-kysste frugan adjö och, enligt knappen, är det du som har blind.
Ska du betala din blind?
- Är det med eller inte? - Han har marker kvar. Han är med.
Ge honom lite tid bara. Han är med. Han kommer tillbaks.
- Jag skulle behöva ett fotografi. - Nej, inte fotografier.
- Inget alls? - Nej. De har... brunnit upp.
Okej. En detaljerad beskrivning.
Brunt hår.
Bruna ögon.
- En unikt trevlig personlighet. - Tänk på en gris.
- Så hon är en fet tjej? - Inte exakt. - Inte inför folk Jessica.
- Var inte dum. Jag menade det inte. - Det är inte sant, frun.
Jag sa kanske inget, men jag antecknade det. Så hon är inte fet, direkt?
Spelar det någon roll? Hitta henne bara. Vår dotter är där ute, någonstans-
-ensam och rädd.
Ni har inte gett mig något att gå på. Inga bilder, inga vänner, inget jobb...
Så här ser hon ut, utan huggtänder. - Vill du hitta henne eller inte?
Utan huggtänder. Ögat dras då till dem.
Handväskan, Jake.
Vet du vad? Bry dig inte. Hur mycket är vi skyldiga?
Vart är min...? - Vem har tagit min plånbok?
Det är vår dotter. Snälla, hjälp oss. Snälla, jag ber dig.
- Han menar: Ge oss nyckeln nu! - Jag är ledsen, men...
Rummet står i mitt namn. Vem är gästen då? Det gör mig till gästen.
Gå före ni två. Jag gillar inte huggtänderna så mycket.
Vi vet i alla fall att hon inte svälter.
Nej, inte... inte vilken... inte vilken gris som helst. Du måste sluta prata nu.
Hallå? Ja, det stämmer.
- Penelope? - Vem är det?
Det var Penelope i...
Sälja en bild på sig själv?
Varför la du på? Vad är det för fel på dig Edward?
- Hur visste du att det var jag? - Tur bara. Vill du sälja något åt oss?
- Får jag fråga varför du gör det här? - Bryr du dig? Du får ett missfoster.
- Ingen har sagt något om missfoster. - Lyssna, vill du ha det eller inte?
Ja. Ja det vill jag. Tackar.
- Titta farmor, en gris! - Så fint.
Huggtänder?
Det finns inga huggtänder.
- Hon måste ha sugit in dem i skallen. - Vet du, Edward, jag har tänkt lite.
- Jag vet och du vet. Det kanske räcker. - Halva stan tror jag är tokig Lemon.
Jag måste bevisa för dem att jag inte är det. Jag är ledsen. Jag måste göra det.
Mina damer och herrar, får jag pressentera flickan med grisansiktet.
Ser ni? Jag är inte tokig. Är jag tokig? Du där, är jag tokig? Jag är inte tokig.
Ni skojade inte!
- Kan jag hjälpa dig? - Kan jag få en fatöl, tack?
Självklart. Du kan få den här.
Här kommer den.
- Det är meningen att du ska fånga den. - Oj, förlåt.
Är du beredd nu?
- Där har du. - Tackar.
Något som är fel?
- Har du något sugrör? - Självklart.
Här får du.
Det är hälften av vad ni gav mig. Ni får resten när jag är redo.
- Vi säger att vi är kvitt. - Nej. Hon är inte något man köper.
Hon sålde bilden själv. Tydligen är hon ute på stan själv-
-och visar sig självständig.
- Hej Jack. Sista leveransen för idag. - Hur mår du Annie?
Vill du verkligen veta eller frågar du bara? Jag kommer körande på min vespa-
-så kommer den en kille från ingenstans och slår mig. Jag ligger på gatan-
-och han står över mig och säger "jag såg dig inte". Hur kunde han missa mig?
Jag är på en vespa med vingar. Jag menar du kan se mig. - Du kan se mig va?
- Ser du? Hon kan se mig. - Du borde skicka Billy på honom.
För sent för det. Skriv på här. Billy har flyttat tillbaks till förorten.
Jasså? Tråkigt att höra.
Vi passade ändå inte ihop. Han gillade små staket runt tomten.
Vem ser på mig och tänker på staket. En tokig, men jag går inte ut med dem.
- Om det inte är menat så. Eller hur? - Ja.
Jag hör inte med det där över ditt ansikte.
- Det vanliga. Jag bjuder. - Tack Jack. Du är bäst.
Gömmer du dig för polisen eller är det bara en dålig näsoperation?
Dålig näsoperation.
Gör det något om jag frågar hur mycket de kan kosta, en näsoperation alltså?
- Ingenting. - Gratis?
Jag har tänkt att kanske... göra något jag också.
Typ, inte näsan, utan öronen. De sticker ut lite, men jag är inte som Penelope.
Nej, du har vackra öron. Vackra. De är vackra.
- Är du full eller? - Jag är full.
Jack, kan du skicka en öl till min vän, Halsis?
- Vad är en vespa? - En v...? Har du aldrig åkt vespa?
- Tjena Sam, det var länge sen. - Men titta vem som är tillbaks.
- Du, har du sett om grabbarn är här? - De är ute på någon turné.
- Skämta inte? Det är ju kanon. - Vad fick dig att komma hit då?
Ser mig omkring. Fast jag tänkte att det kanske var dag att börja spela igen.
- Jasså? Lycka till med det. - Kom igen Sam. Jag skulle inte fråga...
Du skämta va? Efter alla gånger du inte kom? Jag ser bara dum ut.
Du, jag vet att jag strulade. Jag vet och jag är ledsen för det.
- Jag uppskattade det inte bara. - Men nu gör du det?
Nu gör jag det.
- Du har halsduken på fortfarande. - Ja.
Okej, hoppa upp.
Jag måste längre ner för gatan.
- Du! Mozart! - Förlåt, det ska inte hända igen.
Tjafsa inte.
Du kan ta av hela ansiktet. Min bror cyklade rätt in i en parkerad bil-
-och var så rädd för att se sina tänder på motorhuven. Hela ansiktet blödde-
-sen cyklade han iväg till bion... - Titta! En storblommig julros!
- De blommar även under vintern. - Häftigt.
- De poppar upp var som helst. - Som min förra kille, om du fattar.
Du fattar vad jag menar va? Verkligen?
Du är inte ute mycket va? Vi borde prata.
- Ett vykort till. - Jag bryr mig inte. Vad står det.
Sluta. Jag bryr mig inte. Det har gått flera månader.
Hur kan hon göra allt utan att bli sedd? Hon kan inte.
Älskling, vad ska vi göra?
- Där är hennes halsduk. Titta. - Penelope!
Nej, hon sprang den...
Bra. Du är här. Det är din tur att betala. Okej, jag ljög. Jag betalar.
Herre gud!
Någon måste ta bort den här halsduken. Hon kan ju inte andas.
De springer inte.
Nej, Penelope, nej! Nej, älskling. Vänd dig om.
- Hon kommer ut! - Titta hitåt Penelope!
Är det sant att du satt fastkedjad i källaren?
- Har du fler grisdelar? - Känner du lukt bättre än andra?
Jag vet inte. Säg det du.
- Mamma, kan jag få låna lite pengar? - Absolut inte. Sätt dig i bilen.
Mamma, de vill veta om du kedjade fast mig i källaren.
Typ efter tre veckor visste jag att något var fel. Näsjobb tar inte sån tid.
- Självklart inte. - Hej då älskling. - Hej då. - Släpp det älskling.
Finns det något du vill säga till folket Penelope?
Vanderman! Är det sant att du försökte anmäla Penelope för misshandel?
- Inga kommentarer. Mina herrar. - Det är okej. Den kvinnan, saken-
-hör hemma i en bur.
Ursäkta mig.
- Har du tappat förståndet? - Du såg henne. Hon är ett monster.
Folket älskar henne.
- De känner inte henne som jag gör. - Vårt företag gillar det folket gillar.
- Vad är det du försöker säga? - Att du måste fixa det här.
- Vad förväntar du dig att jag gör? - Fixa det bara!
- Penelope, du är med i mitt lag. - Okej, men jag är inte så bra.
Jag sa ju att jag inte var så bra.
Du gjorde det verkligen va? Jag menar...
- Du ser bra ut, riktigt lycklig. - Tackar.
Du inspirerade mig. Det du gjorde, sticka iväg alldeles själv så där.
- Jag... jag är inte... - Jag måste gå.
Självklart. Jag bara...
Älskling, jag är så glad att jag hittade dig. Du måste komma hem på en gång.
- Jag har en underbar överraskning. - Okej, men jag måste faktiskt tillbaks.
Vad är det här?
Jag är ledsen att jag flydde från mina känslor.
Så det var det du flydde ifrån? Jag var säker på att det var från mig.
- Bara mina känslor för dig. - Är det här ett skämt?
Penelope, låt honom inte be. Titta på ansiktet. Han kan bryta förbannelsen.
- Det är annorlunda nu. Mamma, jag... - Hon är överlycklig.
- För att ditt ansikte är överallt? - Nej, för att jag har vänner.
Det är inte vänner. Det är fans. "Har du hört, grisen pratar tio språk".
"Titta, grisen spelar piano". Du är bara en talande gris för dem. Talande gris.
Edward vill gifta sig med dig.
Vill du överge din enda chans? Vår chans till ett normalt liv?
Vill du gifta dig med mig Penelope?
Jag tänkte du kanske ville hjälpa mig med storyn om Max Campion jag skriver.
Vad är det för story?
Jag skriver om en rik som blir fattig och begår väpnade rån.
- Väpnat rån? Kom igen? Max Campion? - De ringde nyss. Han har redan erkänt.
Vad?
Luft luren.
- Är du advokaten mamma skickade? - Jag är här för att träffa Max Campion.
- Du, jag är Max Campion. - Nej, det är du inte.
- Nej, Max Campion. - Jag är inte döv. Jag hör dig.
Men du är...
Nej. Han du spelar poker med då?
Spretigt hår. Normal kroppsbyggnad. Vet inte när han ska sluta spela.
Det är Johnny Martin. En riktig förlorare.
Anteckna det, Martin, i ditt lilla anteckningsblock du har.
Har du...? Hallå, nej!
Det där var så underbart. Var det inte underbart?
- Ja, underbart. - Vi måste göra det igen.
Nu när vi nästan är i samma familj, så tror jag att det här bara är början.
Kan jag få min kappa, tack?
- Varför slutade vi gå på teater? - För att vi fick en ful dotter kanske?
Det är sant Jessica. Vi gav upp allt bara för att vi fick en ful dotter.
- Låt mig få hjälpa dig med det där. - Tackar.
- Det är där borta. Men min kappa! - Vi köper en ny till dig.
Edward, vad håller du på med? Vart är vi på väg?
Hej Penelope.
- Hur är det med allt Edward? - Fortsätt gå bara.
Jag fick för mig att det var lite groteskt, nästan så man kunde spy.
- Känner ni två varandra? - Det gör vi faktiskt.
- Jag tror att det var i en skåpbil. - Sluta! Har du inte sårat henne nog?
- Toaletten. Nu. - Låt Edward ta hand om det Penelope.
- Du gör mig spyfärdig. - Varför? Jag ger henne vad hon vill ha.
Och jag ser inte några fler som står i kö för det. Om inte du gör det?
- Det handlar inte om det. - Jo, det är exakt det det handlar om.
Vill du gå ut dit och säga att den enda mannen som vill säga "ja"-
-fortfarande får kväljningar vid tanken att kyssa henne, gör då det-
-men det är inte mig du sårar.
Det är henne, eller hur?
Johnny Martin.
- Son till en rörmokare va? - Det tog dig lite tid ändå.
Du lurade mig verkligen.
Det verkar som om du gör henne en tjänst trots allt.
- Har du sett det här? - Ja. Ett vackert par.
- Men båda får vad de vill, eller hur? - Jag vet vad han får. Men vad får hon?
Hon får dagen hon väntat hela livet på, att bryta förbannelsen.
- Du tror väl inte på det där, gör du? - Gör inte du det?
- Vad har du annars jagat alla dessa år? - Ett skadat ego, ett förlorat öga.
Kom igen, en förbannelse?
Vem vet? Sitter du tillräckligt länge vid ett pokerbord tror du nästan allt.
- Det är inte försent att stoppa Edward. - Det är vad hon vill.
Vänta. Om allt som krävs för att bryta förbannelsen är att hon gifter sig...
- Varför inte med dig? - Du glömmer, jag är inte Max.
"En av deras egen sort".
- Här borta! Jag höll en plats åt dig. - Hej Annie, så snygg du är.
- Visst är bröllop underbara? - Ja, när det är någon annans.
Och Edward verkar riktigt trevlig.
Jag tror jag måste spy mamma.
Kom bara ihåg, att om några minuter är förbannelsen bruten.
Det finns ingen förbannelse. Den enda förbannade här är jag.
Det var ditt eget fel att du blev av med ögat. Vad vill du?
- Jag vill bara be om ursäkt. - Ursäkten är inte godtagen.
Vad? Jag har ett bröllop att gå till!
Säg hej till Johnny Martin.
- Jag sa ju att du skulle ta det lugnt. - Det här förändrar ingenting.
- Hur kan du säga så? Edward var... - Som du sa själv, han är en av oss.
Hur är det med Max, eller Johnny, eller vad han nu heter?
Tror du inte Penelope bör få veta? Att han inte kan bryta förbannelsen.
- Varför skulle hon behöva veta det? - Kanske han sa nej på grund av det?
Jag vet inte det. Du vet inte det. Men om det är sant, så gjorde han det rätta.
- Fan, Jessica, jag inte bara... - Låt det vara.
Inte för att jag inte är glad för henne, för det är jag. Är du glad för henne?
Är och lycklig, är jag lycklig.
- Jag känner mig dum mamma. - Du ser inte dum ut. Du ser...
Du ser inte dum ut.
Tar du, Edward Wanderman, Penelope Wilhern till din äkta maka?
Att älska i nöd och lust, i lycka och sorg-
-i såväl med- som motgång, från denna dagen tills döden skiljer er åt?
Ja.
Och tar du, Penelope Wilhern, Edward Humphrey Vanderman III-
-att bli din äkta make, och att älska honom-
-i nöd och lust, i lycka och sorg, i så väl med- som motgång-
-från denna dagen tills döden skiljer er åt?
Sitt still. Hon är okej.
Vänta Penelope. Stanna!
- Titta på mig. - Det gör jag. Vad är det, älskling?
- Nej, se på mig. - Ja. Jag förstår inte. Vad är det?
Du... Förlåt.
- Det är inte försent, Penelope. - Gå mamma.
Tänk på vad du gör gumman. Den här dagen har vi väntat hela livet på.
- Jag sa gå! - Snälla, älskling! Snälla!
Vi är ett "ja" ifrån ett helt nytt liv. En helt ny Penelope.
- Men jag vill inte bli någon annan. - Älskling, snälla! Snälla!
Jag gillar mig som jag är.
Den kommer inte växa tillbaks.
- Vad får dig att tro att jag... - Jag saknar den med.
Sen kommer jag ihåg att det fortfarande är du.
Penelope...
- En av din egen sort. Jag förmodade... - Nej, alla gjorde det mamma.
Nej älskling. Förstår du inte. Jag hade kunnat brutit förbannelsen tidigare-
-om jag bara gjort mitt jobb som din mor och älskat dig för den du är.
Du visste inte. Du visste inte.
Vet du, med karotida artären borta, skulle det passa med en lite uppnäsa.
- Vad? - Du är galen!
Är det fel av en ung kvinna att vilja se bra ut? Det är inget fel i det...
Vad? Jag är hennes mamma. Det är vad mammor gör med sina döttrar.
De pratar om hur man blir sötare.
Jag är fortfarande ledsen för min mamma den dagen...
...som tvingades till så många förändringar på en och samma gång.
Jag packade mina väskor, och efter 25 år med familjen...
Jake, vart ska du? Jag pratar med dig. Varför har du väskan med dig? Jake!
Var inte oförskämd! Se på mig när jag pratar med dig. Jag är faktiskt...
Så ja, så ja.
Jag hade mina egna förändringar att ta hand om.
Och även om jag saknade mitt ansikte, som orsakat så mycket bekymmer...
...hade världen gått vidare.
Jag var fast besluten att välja mina egna vägar.
Och fast besluten att alltid följa mitt hjärta...
Jag hittade storblommig julros!
...och mitt samvete.
Kära Edward, första dagen i biblioteket sa du att du också känt dig inspärrad.
Nu i efterhand tror jag att det du sa är sant. Jag gjorde dig en stor otjänst.
Jag visste att du skulle fly, jag vill det. Om jag verkligen lyssnat på dig-
-kanske vi kunde ha hjälpa varandra. Förlåt. Hoppas du gillar brevet.
Edward? Din pappa vill veta vad du gör där inne.
Sen blev det Halloween.
Vi kommer börja om tio minuter, så jag vill att ni sätter på er era dräkter.
Byt om och ställ upp er framför ytterdörren så snabbt som möjligt.
- Hallå! Inget bråk. - Jag kan vara vem jag vill!
- Flickor, snälla. - Hon vet att jag ska vara Penelope.
Det räcker flickor, ni får gå ut med resten av klassen.
Gå och ställ upp er. Kom igen, ställ upp er. Gör er klara för att gå. Kom igen.
Alice? Var är det för fel gumman?
Alla är Penelope, men jag är bara statisk!
Ärligt talat så tycker jag det är bra.
Kom igen gumman. Håll dig till mig så ska vi två ta oss igenom det här.
- Bus eller godis! - Men hallå där.
- Jag älskar den. Det är min favorit. - Jesse, jag tror du vill se det här.
Är det här för mycket?
Hej då.
Sen klarade inte Wanda av att hålla hemligheten hemlig längre.
Du är överallt! Blir du tokig eller?
- Okej, 357. - Där är det.
- Vad? - Det är kul att se den gamla du.
Okej, nu gör vi det.
Du klarar det. Är du redo?
- Hej. Jag... - Hon måste pinka, har du en toa?
Jag ska ta lite bål.
Ja, visst. Klart det är okej. Kom in.
Det verkar vara en bra fest.
- Varför är du inte på festen? - Jag måste packa.
Ska du flytta?
Ett jobb utanför stan. Jag kände att jag ville komma bort från stan ett tag.
- Bort från folkmassorna? - Ja, folkmassorna vid pokerborden.
- Jaha, så du är en spelar? - Före detta. Undviker frestelsen.
Det är bra. Det är bra för dig.
Jag hade en vän en gång som gillade att spela. Eller jag hörde att det var så.
- Och han blev tvungen att hålla sig... - Ta av dig masken.
Vad?
Förlåt.
Hela halloween har jag sprungit på en som jag kände.
Förlåt. Det är löjligt.
Den här någon, betydde hon mycket för dig?
Ja.
- Ja, det gjorde hon. - Vad hände?
Jag kunde inte ge henne vad hon ville.
Vad ville hon då?
Vara fri.
Din skit! Du ljög för mig! Jag gissade på piano, och du sa...
- Jag är ledsen Penelope. - Jag vet.
Jag har inte kraften att bryta förbannelsen.
Det är okej. Det visade sig att det var jag som hade den.
Det är jag Max.
Jag heter Johnny.
Jag vet. Johnny. Jag är fortfarande jag.
Där var vi.
Och vi levde lyckliga i alla våra dagar.
- Lyckliga än så länge i alla fall. - Jag fattar inte. Vad betyder det?
- Vad tror du att det betyder? - Rikingar suger!
Det är alltid mamman fel.
- Var alla förbannade? - Det är kraften du ger förbannelsen.
- Vad sa du, din lilla räka? - Han är ingen räka, dumskalle.
Det där var inte snällt sagt. - Bra sagt Billy.
De serverar mat vid picnicborden. Sen, efter rasten går vi och utforskar-
-och ser vad ni kan samla.
Håll ihop.